TAMAN, SOVJETUNIONEN 1943 TILBAGETOGET
Kommandostaben kalder korporal Steiner!
Kan du høre mig, Steiner?!
Pænt arbejde.
- Se mit nye våben. - Find dit eget.
- Her er ammunition. - Giv ham en hånd.
- Se der. - Ikke noget, vi ikke har set før.
Se, hvad jeg fandt omme bagved. . . En lille russisk grønskolling.
Sænk det.
Hurtigt!
Nu går vi.
Kald Meyer og bed om transport fra punkt 7.
Tag ham med.
Skub, skub!
Skynd jer!
Stands!
Forbandede land! I starten var det nyt og spændende -
- men jeg har på fornemmelsen, at det en dag vil opsluge os.
Kaptajn Stransky, sir.
- Oberst Brandt. Velkommen. - Tak, sir.
- Min adjudant, kaptajn Kiesel. - Hvordan står det til, kaptajn?
Tak, fordi De spørger. Elendigt. Jeg har diarré. Og De?
Deres adjudant, løjtnant Triebig. Han er også ny her.
- Vil De have et glas vin? - Ja tak, gerne.
- Tag min frakke. - Ja, sir.
Respekt Oberst!
En moselvin årgang 1937 i det sydlige Sovjetunionen. Utroligt.
En flaske mosel er ikke mere malplaceret her, end vi selv er.
- Skål for Deres velgående. - Det er ikke værd at skåle for.
Skål for en ende på krigen.
Hvorfor finder De vor tilstedeværelse her absurd, oberst?
Hvorfor bad De om at blive forflyttet fra Frankrig?
Jeg vil have jernkorset.
- De kan få et af mine. - Det var blot min spøg.
Min overordnede spurgte også. . . ''Jeg kan ikke hindre Dem.''
''For jeg ved, at Østfronten ikke kan klare sig uden Dem.''
''Tag af sted, De heltemodige tåbe.''
''Heltemodige tåbe.'' Det var lige, hvad han sagde.
Jeg trækker min forrige skål tilbage. Skål for alle heltemodige tåber.
Lad mig gøre kaptajn Kiesel én ting klart.
Jeg påtog mig opgaven, da jeg mener, her mangler mænd med den rette ånd.
Det er tid til at knuse myten om det uovervindelige Sovjet.
- Hvordan gør vi det? - Ved at højne moralen.
Straffe de ulydige og oprørske, øge respekten for overordnede. . .
Lav moral går hånd i hånd med nederlag.
De er ny her ved fronten -
- så jeg bebrejder Dem det ikke, at De taler som. . . en tåbe.
Jeg kender jo ikke den russiske front endnu -
- men jeg tror stadig ikke, at de tyske soldaters ideal. . .
Den tyske soldat har intet ideal!
Han slås ikke for den vestlige kultur -
- eller for en regering eller det fordømte parti.
Han slås for sit liv. Gud velsigne ham.
Som soldat anser jeg det for min pligt -
- at mine hensigter underordnes de, der repræsenterer mit fædreland.
- Det være sig ret eller uret. - Løjtnant Meyer, oberst.
Steiner er på vej tilbage. De er i samme form som sædvanligt.
Jeg ønsker en rapport, så snart de har hvilet.
- Ja, sir. - Kaptajn Stransky er her, Meyer.
Sørg for, han bliver underrettet om vor situation.
- Steiner er tilbage. - Naturligvis.
- Hvem er Steiner? - Han kan være problematisk.
Men han er en førsteklasses soldat, så vi ser gennem fingre med det.
Noget at tilføje, Kiesel?
Steiner er en myte. . . men mænd som ham er vort sidste håb.
Og hvad det angår, er han en uhyre farlig mand.
Vi får se. . .
Hvis De tillader, oberst.
Nå, hvad synes I om vor nye kaptajn?
Han synes at tro, han har en særlig mission:
At få åndeligt herredømme over sin bataljon -
- og dermed symbolisere renheden i den tyske Wehrmacht. . .
. . . selv når den taber!
Hvis Stransky og Steiner bliver de sidste, så Gud nåde os!
Velkommen til 2. deling, kaptajn Stransky.
- Løjtnant. . . - Meyer, kaptajn.
Jeg skal vise Dem forlægningen og underrette Dem om situationen.
- Hvor er min bunker? - Foran fabrikken.
2. deling har vagten. De har netop været ude at rekognoscere.
- Hvem har kommandoen? - Korporal Steiner, sir.
Hvad særligt er der ved ham?
Ved Novorossijsk reddede han oberst Brandts liv. . . og mit.
Interessant.
Korporal Steiner.
Jeg er kaptajn Stransky, Deres nye øverstkommanderende.
Ja, sir.
- Hvem er det? - Korporal Schnurrbart.
- Og den anden? - En russisk fange, sir.
De ved udmærket, vi har ordrer om ikke at tage russiske fanger.
- Skil Dem af med ham. - Hvordan, sir?
- Skyd ham. - Det kan De gøre. . . sir.
Det vil jeg gøre. . . øjeblikkeligt.
Og så skal jeg tage mig af Dem.
Det behøver De ikke. Jeg skal nok sørge for det.
Jeg vil se Dem i min bunker om en time.
Jeg vil have en fyldestgørende rapport. Forstået?
- Korporal Steiner? - Jeg er Lili Marlene. . .
Kom her, knægt.
Steiner!
Jeg skal vise dig, hvordan vores nye hær ser ud.
- Hvad hedder du? - Menig Dietz.
De sender småbørn nu, sir.
Menig Dietz.
- Hvor længe har du været soldat? - 6 uger. Jeg meldte mig frivilligt.
Gør aldrig noget frivilligt her. Hør kun efter Kruger og mig.
Gør, som vi siger, ellers får du en støvle op i røven. Forstået?
- Og hold kæft med det 'sir'! - Undskyld.
Gå med ham, der stinker. Læg ham i Schillers køje.
Kern. . . se, om du kan finde en frakke eller et tæppe til drengen.
Schillers frakke må ligge der et sted.
- Rør! - Tak, sir.
Min rapport.
Jeg beklager hændelsen før, men en ordre er en ordre.
Vi har problemer nok med at skaffe mad til vore egne soldater.
Og de udgør en sikkerhedsrisiko.
Jeg har læst Deres foreløbige rapport.
Jeg kan hermed meddele Dem, at obersten og jeg er enige om -
- at forfremme Dem til sergent med øjeblikkelig virkning.
- De virker ikke begejstret? - Nej.
Har De noget at tilføje rapporten?
- Russerne lader snart høre fra sig. - En offensiv?
Formentlig, sir. Om kort tid.
- Og Deres deling? - To dræbte, en savnet.
Dræbte, hvorledes?
Kugler, koldbrand, artilleri, bombeangreb, uheld, dødelig syfilis.
Det sædvanlige, kaptajn.
- Ledte De efter den savnede? - Nej, sir.
Jeg anså det for uansvarligt at udsætte delingen for én mand.
Hvad anså De?
En underofficer efterlader aldrig en mand.
- Det skal ikke gentage sig. - Det vil jeg have skriftligt.
Ved De hvad, korporal. . . sergent. . .?
Jeg har på fornemmelsen, at De overvurderer Deres betydning.
For øjeblikket har jeg ikke den slags illusioner, sir.
Jeg foreslår, at De ikke undervurderer min tilstedeværelse.
Alt, hvad De er og kan blive, afhænger netop af mig.
Det skal jeg ikke glemme, sir -
- men jeg må tilføje, man oftest er, hvad man selv gør sig til.
Naturligvis. . . Naturligvis.
Træd af.
- Jeg er straks tilbage, sir. - Var det en honnør?
Ja, sir.
Triebig!
- Pas på, Steiner. Han afskyr dig. - Jeg overlever.
Han er ingen almindelig pamper fra nazistpartiet.
Han er en rig, preussisk militæraristokrat.
- Hvorfor tager du æblerne ind? - For at spise dem, idiot!
- Du kender den herskende klasse. - Hvad har de at herske over?
Vær ikke naiv. Stransky overlever krigen på den ene eller anden måde.
Og han vil stadig have sin jord, sin formue. . .
. . . og sin status, men han er farlig, hvis han bliver besejret.
- Han lever i en anden verden. - Han lever i min verden nu.
Vær god at komme med ind. Jeg vil vise Dem en ting.
Stå ikke der og drik, Kern. Hjælp os.
- Tak. Jeg troede ikke, I vidste det. - Vi er en rekognosceringsdeling.
Tillykke med fødselsdagen, løjtnant Meyer!
Forklar kaptajnens oppasser alt, så han ikke begår fejl.
Og hold uniformen pæn. Det går han højt op i.
Vodka, vin, kylling. Hvordan har du overlevet så længe, Maag?
- Han er ekspert i at finde mad. - Skål med jer!
Skål for den sidste russiske kugle.
Skål for overlevelse.
- Ja. - Ja!
Skål for jeres koner, kærester, kvinder!
- Skål for pigerne på Folies-Bergere! - Og Reeperbahn!
Skål for Dietz' uskyld!
Opfør dig ordentligt, så præsenterer vi dig for Triebig.
- Du skal bare bukke dig. - Nu kommer kagen.
- Det skulle kaptajn Stransky se. - Skål for kagen!
Stands! Hvad fanden laver vi? Fejrer fødselsdag midt i alt lortet!
Hold kæft, når jeg taler! Vil I feste, så drik jer fulde.
Der er også en kugle med jeres navn, møghunde!
Rør mig ikke! Du stinker af lort!
Kom nu. Lad os ikke ødelægge det hele.
Det er løjtnant Meyers fødselsdag.
Tillykke, løjtnant.
God fest.
- Jeg tager lidt mere vodka. - Hæld op. Der er nok til alle.
- Undskyld. - Det er i orden.
Løjtnant Meyer skal snart ind til vor højtærede kaptajn Stransky -
- som I alle snart skal møde. Det er ingen begravelse, så drik!
Lad os synge en sang, for fanden!
Hvor gjorde De tjeneste, før De kom hertil?
- I Sydfrankrig, Biarritz. - Det kender jeg udmærket.
Sæt Dem ned og fortæl mig om det.
Et smukt land. Det må være slemt at blive forflyttet derfra?
- Jeg søgte om det ligesom Dem. - Som mig?
- Interessant. Og Deres oppasser? - Vi gjorde tjeneste sammen.
I Sydfrankrig.
Åh, de franske piger! "Comme elles sont delicieuse."
De franske piger, Triebig!
Jeg havde ikke tid til at tænke på piger.
Ikke det? Og De, Keppler? Hyggede De Dem med pigerne?
Nu og da.
Må jeg spørge om en ting, Triebig? Holder De af soldaterlivet?
Javist, men sommetider kan det være lidt underligt.
Det er i sandhed en anden verden, en verden fuld af farer.
En verden fuld af mænd, en verden uden kvinder.
Ikke sandt, Keppler? En verden uden kvinder.
Jeg har en teori om, at mænd klarer sig fint uden kvinder.
En mands sande opgave er ikke kun at avle børn -
- men at herske og slås.
Med andre ord at leve en mands liv.
Kvinder er ikke andet end. . . til besvær.
Men nogle gange er de nødvendige.
Jeg er soldat. Er det påkrævet, så klarer jeg mig uden kvinder.
Og De, Keppler? Klarer De Dem også uden kvinder?
Jeg gør, hvad jeg får besked på, sir.
Det svar kan jeg godt lide! ''Hvad jeg får besked på''!
- Hvad hedder De til fornavn? - Josef.
Hvis det hjælper, kan jeg tolke Deres tanker.
De foretrækker en verden med mænd frem for kvinder -
- under alle omstændigheder, ikke sandt?
Jeg forstår ikke, kaptajn.
De behøver ikke holde noget tilbage over for mig, af alle mennesker!
Har jeg ikke ret? De foretrækker en mandeverden.
Det er der da intet galt i. Sig nu ja.
- Det er muligt. - De sagde ja.
De sagde ja.
Han sagde ja, ikke sandt, Keppler? Han sagde ja!
Sagde han ikke ja, Keppler?!
- Jo. - Højere! Gjorde han ikke, Keppler?!
- Sig ja, højt! - Ja. Ja!
- Højere! - Ja!
En ting kan jeg forsikre Dem om. . . Hvis De bliver afsløret -
- vil De blive hængt. . . langsomt. . . begge to. . .
. . . sammen.
Forsvind herfra.
Ammunitionen er ved at slippe op. Sektor 3 skal bruge flere 9 mm.
Steiners deling, alt vel. Sektor Z47, ingen tab.
- Og vi har ikke fået post. - Tak.
Grabberne væk fra mine lus!
- Ikke nu igen! - Man skal ræbe, før man fiser.
Sektor 7, ingen aktivitet.
Send ham udenfor. Ud med dig, Kern. Skynd dig.
Nej, så tror russerne, at vi bruger sennepsgas, og det er forbudt.
Hvad for et udstødningsrør har du, og hvornår gik det i stykker?
Jeg fungerer fint og har ingen problemer.
Er du også skyldig, Kruger? Er det din naturlige lugt?
Hør her, idioter! Jeg har mine grunde til at være beskidt.
Havde I været i felten lige så længe som mig, vidste I hvorfor.
Jeg lærte det efter Stalingrad.
Naturligt kropsfedt sammen med snavs -
- gør huden vandtæt.
- Vandtæt? - Jeps.
- Hvordan går det? - Her er stille.
- For stille. - Ja.
De venter til daggry.
Hvad gør vi her?
Vi spreder den tyske kultur i en desperat verden.
Sagde nogen ikke, at krig er civilisationens højeste udtryk?
Jo, en tåbelig, klog mand ved navn. . . Frederick von Bernhardt.
Og hvad sagde von CIausewitz?
CIausewitz sagde: ''Krig er en fortsættelse af politikken.''
- "Med andre midler." - Ja. . . med andre midler.
- Tænker du på dine børn? - Hele tiden.
- Hvor er de? - Det ved jeg ikke.
Tager man en uniform af, er der altid en anden indenunder.
Gå!
Alt sammen er en misforståelse.
Ulykkelige handlinger. . . mine, andres. . .
Alle uden omtanke. En yderlighed mod en anden. . .
Og ingen af dem fungerer. . . eller kommer nogensinde til det.
Her står vi i midten, i ingenmandsland, du og jeg.
Gå hjem. Gå hjem!
Steiner!
Er det et skinangreb?
Et skinangreb?!
De angriber for fuld styrke!
Vi må have spærreild, ellers tilintetgør de os.
- Jeg har brug for hjælp! - Rolig, De er ikke alene.
- Hele fronten. . . - Vel er jeg alene!
Steiner og Triebig er her ikke, og jeg ved ikke, hvor Meyer er!
Gå ud og find dem!
Og forbered et modangreb.
Jeg går til modangreb!
- Hvor er mit våben? - På væggen.
Skaf mere ammunition!
Ned, fjolser!
Tilbage! Hold stillingen!
Bliv på jeres poster! Fortsæt beskydningen.
Fremad!
Giv mig luftstøtte!
Vi vinder!
Hvor bliver luftstøtten af?
Telefonen ringer!
- Kaptajn Stransky! - Hvor bliver modangrebet af?
Vi er gået til modangreb.
Jeg er såret, men jeg fortsætter! Jeg kender min pligt!
Men jeg skal bruge ammunition!
Løjtnant Meyer!
Se på mig.
Følg lyset.
Godt.
Se på mig igen.
Sergent. . .
- Har De sovet godt? - Nogenlunde.
Lugt.
- Intet. - Kan De smage noget?
Lidt bedre.
Det er normalt ved hjernerystelse. De har haft det sådan i en uge.
Det kommer snart tilbage.
Deres journal viser flere skader de sidste år. Nogle men?
Hovedpine. . . synsforstyrrelser. . .
Og jeg kan ikke længere tisse ud ad venstre øre, ellers går det fint.
De skal blive her i tre uger, indtil prøverne er færdige.
Og så anbefaler man, De bliver sendt hjem.
Hjem. . .
Schnurrbart. . . Schnurrbart!
Giv agt! General von Hessel!
Goddag, soldat. Hvordan går det?
Han har en svær hjernerystelse, sir. Han har fået flere udmærkelser.
Jeg vil have 65% af dem tilbage i tjeneste om tre dage.
Mad.
Udsøgt. Bær kødet og vinen ind i den private spisestue.
Kom! Tag for jer, alle sammen!
Grøntsager er sunde. Med hilsen fra overkommandoen.
Alle her ligner nogle andre. Fik jeg et slemt anfald?
- Ja. . . De var meget voldsom. - Voldsom?
Volden må høre op.
Siger De, at volden må høre op?
- Nej tak, jeg er i tjeneste. - Tag en slurk.
Jeg bliver bare fyret.
Vil De danse?
Hold min flaske. . . så holder jeg Dem om livet. . .
Og så danser vi.
Hør nu her. . . Det er jo latterligt.
- Schnurrbart! - Rolf?
- Er du faret vild? - Så heldig har jeg ikke været.
Jeg blev såret i benet, da du blev såret i hovedet.
Ferien er slut. Nu er det tilbage til moder Rusland.
Alle sendes herfra. Vi skal også hente nogle af dine drenge.
Vil du med, eller klarer du dig?
Gør klar til afgang!
- Korporal, lad bilen vente! - Hvad fanden mener De?
Det er en ordre!
- Hvad er der, Rolf? - Hvad?
- Hvad skal du? - Jeg tager tilbage.
Jeg troede, du skulle hjem.
- Jeg har ikke noget hjem. - Mit hjem. . .
Vores hjem.
Elsker du krigen så meget?
Er det det, der er i vejen med dig, Steiner?
Eller er du bange for, hvad du ville være uden den?
Tyskland længe leve.
Jeg sagde vent, for fanden!
Jeg mente det ikke, Steiner. Du er gal.
Rolf!
- Din satan! - Goddag, Kern!
- Hartwig! - Hejsa, sergent!
Schnurrbart! Taget med bukserne nede igen, hva'?
Anselm.
Velkommen tilbage, sergent.
Kruger!
Du er for tidligt tilbage. Lad mig være.
Op med dig, din pirat!
Jeg har savnet dig.
- Hvem har vi så her? - Partimedlem Zoll.
Med hilsen fra Stransky, SS specialtropper.
- Er du stadig i partiet, Hollerbach? - Hvis jeg kunne finde det!
Stille! Partiet er overbevist om, at vi vinder krigen.
Jeg håber, I har lært vores numre og vores mødres pigenavne. . .
. . . udenad.
Jeg vil nødig have, Gestapo tager de forkerte personer.
Jeg blæser på, hvad I tror på, og hvad I har gjort.
Jeres pligt er over for os, delingen og mig.
Hvis du ikke gør den, får du med mig at bestille.
- Forstået? - Ja, sir.
- Jeg er sygeplejerske, frivillige? - Middag, Steiner.
Hvad har vi her? En høg og en hare. Jeg tager dig.
- Tag en slurk. Det er din flaske. - Skål, Rolf.
- Nogle papirer at underskrive. - Det gør jeg senere.
Hold op! Vær forsigtig med min J.J.
Behandl den korrekt.
Sergent Steiner melder sig, sir.
Tak, det var alt.
Velkommen tilbage, sergent Steiner.
Værsgo at sidde.
Nu hvor De er tilbage, og jeg er glad for, De er her -
- synes jeg, at vi skal viske tavlen ren.
Men hovedsagen er, at staben mener. . .
. . . jeg fortjener jernkorset nu.
De har bedt mig om to vidner på, at jeg tvang russerne tilbage.
Jeg har angivet løjtnant Triebig. . . og Dem.
Især Dem. Løjtnant Triebig har allerede skrevet under.
Kan jeg gå ud fra, at det her er en privat samtale?
Det ser sådan ud, ikke sandt?
Tag lidt vin, en mosel fra '37.
Jeg tager også et glas.
Tak, sergent.
Men husk på, at i det civile såvel som i det militære liv -
- er der forskel på mennesker.
Var det det, De mente med: ''Det, De er og kan blive -
- afhænger af mig''?
Forskellen. . . er et spørgsmål om moralsk -
- og intellektuel overlegenhed -
- hvilket, om De vil det eller ej, skyldes herkomst og klasseforskel.
Så vidt jeg husker, var Kant søn af en sadelmager.
Og Schuberts far var en fattig lærer.
Måske er talent, følsomhed og karakter -
- ikke længere forbeholdt den såkaldte overklasse.
Kant og Schubert var undtagelser.
Vi taler om generelle træk. . . ikke individer.
Men jeg er et. . . og det er De også.
Sagde Deres Führer ikke, klasseforskellene skulle afskaffes?
Jeg er officer i Wehrmacht, ikke partimedlem!
Jeg er preussisk aristokrat, ikke en af dem!
- Så er vi da enige om én ting. - Godt.
Det er et andet spørgsmål, som det ikke tilkommer os at drøfte.
Hvorfor vil De så gerne have det?
Det er blot et værdiløst stykke metal.
- Det er ikke værdiløst for mig. - Hvorfor betyder det så meget?
Fortæl mig det, kaptajn.
Sergent, hvis jeg vender tilbage. . . uden jernkorset. . .
. . . kan jeg ikke se min familie i øjnene.
Personligt mener jeg ikke, De fortjener jernkorset.
- Hvor skal du hen? - Hen til Kruger!
- Ingen kan have overlevet! ! - Flyt dig! Jeg skal derhen.
- Steiner! - Skaf nogle sygepassere!
De andre. . .?
Døde. . . Alle er døde.
Hør på mig.
Vi skal væk herfra.
Rejs dig op og gå med mig. Kan du det?
Tre timer. . . I tre timer har jeg siddet her alene.
Jeg vil ikke være alene igen.
Jeg vil aldrig mere være alene.
Det kommer du heller ikke til.
Hvorfor var der ingen, der sagde, at Steiner var tilbage?!
Vi havde vigtigere ting at tage os til.
Send ham herhen! De ved sikkert, hvad det drejer sig om.
- Forstået, Stransky? - Ja, sir.
Nu får vi se. . .
Jeg brød mig ikke om hans tonefald. Jeg er træt af det hele!
Men det er lige meget nu. Jeg hørte fra pålidelig kilde -
- at hovedkvarteret allerede har afskrevet brohovedet ved Kuban.
Snart er hele Krim en "cul-de-sac".
Meld Dem hos Brandt.
Hvis De skulle vælge mellem Biarritz og Sibirien, Triebig -
- hvad valgte De så?
- Steiner. - Oberst.
Sæt Dem.
Hvordan var der på hospitalet?
Interessant. Jeg kan anbefale det.
Ledte kaptajn Stransky modangrebet, den dag løjtnant Meyer faldt?
Meyer ledte angrebet. Kaptajn Stransky var ikke til at se.
- Er De sikker? - Jeg så løjtnant Meyer dø.
Hent Triebig. Bliv her. De skal også høre det.
De underskrev kaptajnens rapport. Så De ham lede modangrebet?
Jeg fulgte kaptajn Stransky til felten og så ham kalde folk til sig.
Så sendte han mig tilbage.
Hvordan ved De så, han ledte det? De har skrevet under på det.
Jeg hørte det fra de sårede.
- Kan De give mig et navn? - Det var ikke stabspersonel.
Jeg kender dem kun af udseende.
Desuden var der røg, ild, vi var under beskydning.
De skal vide, at jeg har forsket i Deres forklaring, Triebig.
Kaptajn Kiesel informerer Dem om resultatet af efterforskningen.
Efterforskningen viser så langt -
- at mændene i 2. kompagni, der deltog i slaget -
- enstemmigt har angivet, angrebet lededes af løjtnant Meyer.
Ingen af dem så kaptajn Stransky eller løjtnant Triebig.
Der er intet mere foragteligt end at stjæle den ære -
- som med rette tilkommer en mand, der er faldet i kamp.
Hvis sergent Steiner står fast ved sin forklaring -
- må jeg gribe til disciplinære tiltag mod kaptajnen. . . og Dem.
Fastholder De, at kaptajn Stransky ikke var med kompagniet?
Må jeg vente med at svare et par dage, sir?
Så De Stransky eller ej?!
Træd af, Triebig. Vi har ikke brug for Dem mere.
De er den eneste, der står mellem Stransky og jernkorset.
De kan blive indkaldt som vidne i en æresret.
Mit mellemværende med Stransky er af personlig karakter.
Jeg har altid vist stor forståelse for Dem -
- men jeg er træt af at skændes med Deres overordnede.
- Det har jeg aldrig bedt Dem om. - Aldrig bedt mig?
- Er De fra forstanden? - Hvorfor er De så utaknemmelig?
Hvad har jeg at være taknemmelig for, kaptajn?
Deres tolerance?
Bare fordi De og obersten er klogere end andre officerer -
- skulle jeg så hade jer mindre?
Jeg hader alle officerer.
Stransky, Triebig, alle jernkorsjægere i den tyske hær.
Er De klar over, hvad De siger?
Ved De, hvor meget jeg hader denne uniform -
- og alt, hvad den står for?
Gå. . . Gå Deres vej.
Divisionsstaben, sir. General von Kellingshof.
Jeg vidste ikke, det var så ilde. Det gør mig ondt at høre.
Vi trækker os tilbage til brohovedet ved Kuban.
Ingen bagtrop, end ikke Steiners deling.
Vi trækker os ikke tilbage, vi flygter.
Stransky. Ja, kaptajn Kiesel? Jeg skulle netop til at gå.
Vent lidt. Hør efter.
Staben mener, det er det rene selvmord -
- at efterlade en bagtrop, Steiners indbefattet.
De skal også evakueres øjeblikkeligt. Forstået?
Javel, kaptajn.
- Alle bagtropper evakueres nu. - Skal jeg underrette Steiner?
Ja.
Steiner, tak!
Staben, kom!
- Kompagni B, kan I høre mig? - Svar!
Kampvogne!
Kan I høre mig, Stransky?!
Alle linjer er døde!
Skynd jer! Ned i tunnelen!
Fyr!
Hent nogle miner, Zoll! Hurtigt!
Læg dem på larvefødderne!
Ned!
Ind i fabrikken! Hurtigt!
De angriber fra begge sider, Maag!
Op på gangbroen, Kruger!
Skynd jer!
- Kaptajn Bucher melder sig. - Har De ordrerne?
Og et brev til Dem, der skal afleveres personligt.
Du kan godt gætte, hvad det er, ikke?
- Forflyttelse? - Netop.
Stransky skal møde i Paris om en uge.
Min oppasser sørger for Dem.
Pak ikke det hele. Vi skal måske af sted.
Hvis ikke Steiner modsiger Stransky -
- kan han vise sit jernkors frem for hele Paris, den arrogante sjover.
Stransky i Paris, og Steiner. . . Gud ved, hvor han er?
Der må være. . . 22-23 km herfra til Anapa.
Sumpområde. . . vildmark. . .
Det er det samme overalt bag de russiske linjer.
- Her er dit våben. - Vi tager vejen.
- Vi kommer aldrig over vejen. - Hvorfor det hastværk?
Når vi er kommet ud af den her knibe, venter der os en ny.
Der er fri bane, Steiner!
Så går vi. Skynd jer.
Hurtigt, Anselm!
Kreaturvognene, eller hvad de nu sender, kommer cirka klokken 1200 -
- forudsat at russerne ikke har sprængt banen.
- Nogen spørgsmål? - Nej, sir.
Træd af.
Fortsæt med skinangreb og fremstød langs fronten.
De hører ikke efter.
Det gør du heller ikke.
Hvabehar?
Hvem har brug for en jernbane?
Når vi er kommet ud herfra, gør vi et fremstød mod Stalingrad -
- og så videre op mod udkanten af Moskva.
Hvad gør vi, når vi har tabt krigen?
Forbereder os på den næste.
Tror du, han kan komme igennem?
Steiner. . .? Hvordan skulle det gå til?
Kald på Zoll.
- Hvad er der? - En bro. Tag dine våben og kom.
Det er en leg.
Børnene plejer at lege, det bringer uheld at træde på solstråler.
Jeg tænkte, at hvis jeg undgik strålerne, ville vi alle overleve.
Stil jer i hjørnet!
Bær våbnene ud! Kruger, du går ovenpå!
Schnurrbart, udenfor. Gennemsøg de andre bygninger.
Kom her, skat! Du skal ikke gemme dig for mig.
Check radioen og bær det lig ud!
Hold op, Anselm!
Hold så op med det pis! Det er ikke et bordel, vi er i krig!
Se, hvad jeg fandt, Rolf!
Bær liget ud, sagde jeg!
Alt er vel herude.
Hvad er det?
Det viser deres positioner ved Anapa.
Så er halvdelen af jobbet gjort. Tak damerne.
- Sig, de skal tage tøjet af. - Hvem skal så holde dem varme?
- Vi skal bruge deres uniformer. - Lad mig beholde en.
Major!
Hun er død.
- Dietz. Zoll. Bevogt dem. - Javel.
I andre tager uniformerne på!
Gå hen til de andre!
Saml dine våben op! Op med dig!
Tag uniformen og gå indenfor.
Tilbage med dig!
Saml den op. Vil du lege? Stor pige.
Du skal få noget at lege med.
Jeg er optaget et øjeblik.
Hvordan vil du have det?
Det er godt. . .
Steiner!
Åh, Dietz
Gud.
Skad ikke... pigerne.
Tror De på Gud, sergent?
Jeg tror Gud er en sadist, men sikkert uden -
- uden selv at vide det.
Zoll!
Skøre mandfolk!
Steiner! Gud!
Få kvinderne ud. Vi fortsætter.
Kom så, ud!
- Ind, alle sammen. - Ind!
Nu står vi lige.
Og der er en anden ting, De kunne gøre for mig.
Der er en mand her, jeg gerne vil have ud hurtigt.
Jeg har nævnt ham for Dem tidligere.
Hvis der er en chance for at han kan tage af sted med Deres hovedkvartes stab, -
- vil jeg være taknemmelig. Mange tak, sir.
Der er ikke andet end kaos.
Det vil ikke længere bekymre Dem.
De skal straks melde dem til general hovedkvarteret.
De skal evakueres.
Jeg kan ikke forlade posten, sir.
Jeg er stadig i magt til at afgive ordrer.
Og disse ordrer vil blive adlydt.
Jeg er klar til at nægte at adlyde den ordre, sir.
De har været nok igennem alt for længe.
Kom, og hør på mig et øjeblik.
For mange af os tyskere er nederlaget -
- sket for længe siden, og jeg har bestemt at De skal reddes.
Men jeg er en del af alt det. Der findes bedre mennesker end mig.
De fleste af dem bliver dræbt derude.
Der er intet galt med Dem, bortset fra at De ryger for meget.
De er en modig mand. Mere modig end De selv tror.
I snarlig fremtid vil der være brug for modige personer.
Har De tænkt på det?
I det nye Tyskland, hvis et sådan tillades at eksistere, -
- vil der være brug for konstruktører og for tænkere.
Vi kan selvfølgelig ikke se nu, hvad Deres job bliver.
Jeg afgiver min endelige ordre til Dem nu.
De skal søge og kontakte alle disse -
- bedre mennesker, som De kalder dem.
Og sammen skal I påtager jer ansvaret -
- for de overlevende.
Nu må De tage af sted.
Vær venlig at gå.
Fone, før kaptajn Kiesle til jernbanen.
Kør!
Steiner, hvordan kommer vi gennem de russiske skyttegrave?
Det er kun et spørgsmål om tid.
De vil bygge dem i tusinde år.
Hvis ikke her, så et andet sted.
I Tyskland.
Tyskland.
Tror du, de nogensinde vil tilgive os for, hvad vi har gjort?
Eller glemme os?
Vi vil klare det, vi vil klare det med jeres hjælp.
For at være ærlig, så begynder jeg at nyde det.
Hvad ønsker I?
Grave mudderhuller et sted -
- og venter på at hovedet skal blive blæst af?
I det mindste er vi fri.
Steiner, Steiner.
Syng den!
Af sted! Af sted!
Her, sergent. Her er dit våben.
Vi kan kun håbe på at vores eget artilleri ikke får ram på os.
Eller landminerne.
200 meter at tilbagelægge.
- Anselm. - Ja. Prøv at få kontakt med radioen.
Sig, vi kommer ind ved daggry.
Med feltråbet... Hvilket feltråb... øh...
Rekognoscering patrulje med flere russiske fanger.
Og ingen skydning.
Feltråb, Kruger. For fanden!
Afgrænsning.
Hvorfor ikke? Afgrænsning.
Afgrænsning. Underskriv det Steiner.
Kaptajn, speciel feltråb, Afgrænsning. Underskrevet Steiner.
Kommer han ind med fanger?
Det ligner en fælde.
Præcis min tanke, sir.
De er blevet taget til fange.
- Roth! - Sir?
Kunne De genkende stemmen?
Nej, sir. Det var i kode.
God kode, "Afgrænsning".
Triebig, hvis De i mørket så et halvt dusin mænd, -
- nogle med russiske uniformer, komme imod Dem, -
- kunne nogen så bebrejde De, hvis De åbnede ild?
Nej.
Vil De tjekke situationen for mig, -
- og tage Dem af det?
De kan lide Biarritz, ikke?
De kan lide Sydfrankrig, ikke?
Kom.
Åh, pis!
- Kern? - Ja.
Du og jeg bærer våbnene.
Resten af jer sørger for at hænderne -
- er placeret bag hovedet.
Jeg går forrest.
Nej, for fanden, Schnurrbart.
Der er måske et røvhul der ikke ved -
- hvad meddelelsen er.
Nej, jeg går.
Rolf!
Du har haft ansvaret for alle os.
Denne gang har jeg ansvaret for dig.
Tag os ind.
Sir, se her.
Velkommen, sergent Steiner.
Min billet hjem.
Vi er tyskere!
Steiner! Vi kommer ind!
Afgrænsning! Afgrænsning!
Steiner kommer ind!
Afgrænsning! Afgrænsning!
Schnurrbart! Fremad!
Vær klar til at skyde!
Af sted, af sted!
Skyd!
Afgrænsning!
Steiner!
Stop ikke skydningen!
Sergent, de ligner ikke fanger!
Kaptajn, der er tyske soldater sammen med dem!
- Hold inde! - Hold inde!
Skide idioter!
- Vi er tyske soldater! - Skyd!
Hold inde!
Fortsæt beskydningen!
Skyd!
Åh, Gud. Det er Steiner!
Du, stop!
Gå ud og hent mine mænd. Af sted!
Forbandede gemene svin! Svin!
Det var Stranskys ordre. Jeg havde ingen andel i det.
Vi beklager.
Han er død.
Jeg havde ingen andel i det!
Menig Dietz, sir
I må klare jer selv nu.
Jeg har ikke brug for en ny officer -
- eller en ny deling.
Det var det, jeg er ligeglad. Det betyder ikke noget mere.
Hvor skal du hen?
Ud og betale min gæld.
Du er vores delingsfører! Det her er ikke forbi endnu.
Du er den nye delingsfører.
Og Anselm er din deling.
Det vil nok gøre dig glad, din gamle sørøver.
Steiner! Steiner!
Ja, oberst Brandt?
Situationen bliver værre her. Der er brug for Dem.
Mine ordrer er her.
Og de er her, sir.
Faktisk, løber erstatningerne med kompagniet.
De kan tage af sted, Stransky.
Deres Triebig er død.
Det virkede ikke, kaptajn. Jeg lever, og De er død!
Løjtnant Triebig har ikke været under min kommando i flere timer.
Han er blevet forflyttet.
Aristokratiske arvinger af Preussen er fyldt med lort!
Tager De af sted uden Deres Jernkors, kaptajn?
Det er kun et spørgsmål om tid.
Hvor er resten af Deres deling?
Jeg sagde, hvor er resten af Deres deling, sergent Steiner?
Det er Dem, kaptajn Stransky.
De er resten af min deling.
Ved De, hvordan man bruger den?
Ja, selvfølgelig.
Fint, jeg accepterer.
Jeg vil vise Dem, hvordan en preussisk officer kan kæmpe.
Og jeg skal vise Dem, hvor Jernkorsene gror.
Nu!
Stoten!
Ersine, med mig!
Kaptajn!
Stransky, for fanden! Få røven med dig!
Hvordan lader jeg igen?
Hvordan lader jeg igen? Steiner!
Fryd jer ikke over hans nederlag, I mænd.
For selvom verden stod op og stoppede uhyret, -
Er køteren der plagede ham, i brunst igen.